S H U T T E R
Noroc!
Excelent.
Să bem până cădem lați.
Mai păstrează-te și pentru nevastă-ta.
Glumești?
Alcoolul mă înviorează.
Cu cât beau mai mult, cu atât mă înfierbânt mai mult.
Alt pahar. Încă un gât.
Spune-mi, Jane...
În ce an ești?
- În anul IV. - Un senior ar trebui să știe mai bine.
Ce faci cu Tun?
E un tip bine, nu?
Mereu spui asta.
Întreabă-l pe Jim de numărul fetelor cărora le frângea inimile.
Vorbind de inimi frânte...
Îți amintești când tipa aia l-a lăsat că s-a apucat să bea?
O chema Kay.
Nu-i asculta!
Stai! Am o întrebare.
- Cum de s-a căsătorit cineva cu tine? - Ce e în neregulă cu mine?
După o zi lungă și obositoare aș vrea să ajung cât mai repede acasă.
Să mă îmbrățișeze nevasta sau să mângâi un animal...
Să nu-mi irosesc viața petrecând cu ratați.
Nu mă simt.
E un om bun. A fost cu mine la gagici noaptea trecută.
Așa repede ai călcat în străchini?
Uite-o că vine!
Liniște.
Ce e așa de nostim?
Nimic.
Un ultim lucru...
Încă un pahar!
Ce ascultăm aici?
Nu-l opri. Cânta frumos.
Păreați un grup unit de prieteni. Vă întâlniți des?
- La ce te uiți? - La cât de frumoasă ești.
Ce prostie!
Ești rănită?
Tun!
E moartă?
Așteaptă!
Pornește motorul!
Am zis să pornești motorul!
Dă-i drumul!
Mai aproape, te rog.
În regulă.
Zâmbește larg, Nuch.
Sau nu o să ieși frumos.
Toți absolvenții de la Științe, adunați-vă pentru poza de grup.
Te caută.
Unde e Jane?
Face poze cu prietenii ei.
Credeam că ați terminat-o.
Haide! Să mergem!
Te-am sunat, dar n-ai răspuns. E pe silențios?
Nuch a întrebat de tine azi.
Când o să fii mai liberă, ar vrea să...
Jane...
Cum poți să te porți așa?
Ca și cum nimic nu s-ar fi întâmplat?
Din noaptea aia, n-am mai dormit ca lumea.
Și eu sunt la fel de tulburat.
Cel puțin, trebuia să verificăm.
Jane, și tu acum... A fost un accident.
E ușor pentru tine să spui asta.
Nu tu erai la volan!
- Bună, Tzi. - Bună.
Cum merge?
Cu tine aici atât de devreme, afacerile ar trebui să meargă prost.
Pozele mele sunt gata?
Da. Stai o secundă.
Uite.
- Ți s-a stricat procesorul? - Ia să vedem.
La naiba...
Cadre reușite și tu ești bun. Dacă n-or să le placă, va fi vina mea.
- Să vedem negativele. - În nici un caz.
- Doar eu le-am făcut. Trebuie să știu. - Vom vedea.
Acum înțeleg. Negativele tale au ieșit prost.
Tun...
Tun!
Mă auzi?
Ajutor!
Nu-ți fie frică. Sunt aici acum.
Ce e în neregulă cu aparatul ăsta?
Nu știu. Tot filmul e stricat.
Atât de multe?
- Ce sunt umbrele astea? - Cred că aparatul meu s-a stricat.
Ce-o să-i spun lui Nuch?
Tun...
Uită-te la poza asta.
Femeia aia... Crezi că e moartă?
Destul.
O să-l repar mâine.
Tun...
Uită-te la poza asta.
Ești sigur că era acolo?
Scuză-mă! Ce s-a întâmplat?
Acum câteva zile, o mașină a lovit parapetul.
- Probabil șoferul era beat. - A fost cineva rănit?
Nu.
- Doar un semn rupt. - Ești sigur?
Poftim?
Nimic. Mulțumim.
Cum ai zis?
Sigur ai căutat peste tot?
Nimic. Mersi oricum.
A sunat la toate secțiile de poliție și la toate spitalele.
Nici un accident n-a fost raportat azi-noapte.
Nu e posibil. Atunci ce e cu fata pe care am lovit-o?
- Ești sigur că a sunat peste tot? - Poate a ajutat-o cineva.
- Poate că tipa e bine mersi. - Cum ar putea să fie bine?
Am trântit-o la pământ.
Și chiar dacă ar fi bine, ceva nu e în regulă cu pozele alea.
Ți-am zis că n-au legătură cu ea.
Au fost doar expuse prost. Ai priceput?
Tun...
Trebuie să fii mândru.
Pozele astea arată că un spirit te bântuie.
De când ești fotograf? De ce îmi arăți astea?
Mă rog, dar nu crezi că umbrele astea sunt ciudate?
Vrei să vezi spirite? O să-ți arăt câteva.
Uite.
Spiritul mătușii Cham.
Știi unde e acum?
Vinde banane pe grătar alături.
Uite-o pe mătușa Cham. Și aici. Peste tot e mătușa Cham.
Făcute toate în aceeași zi. Cadre încălecate și nefocalizate.
Haide, știu și eu asta.
Toată lumea este familiarizată cu acest loc.
O locație obișnuită pe unde am trecut și pe care o vedem zilnic.
Acum uitați-vă la pozele astea.
Făcute în același loc.
În astea, podul pare mai frumos.
Asta înseamnă că poza nu redă realitatea.
Depinde de cum e imaginea prinsă, de ce este dezvăluit.
De ce este ascuns...
Perspectiva ta este critică.
Senzația momentului: Fotografii cu fantome.
Jane, ai venit devreme.
Răspund eu.
- Alo? - Bună, Tun.
Jane la telefon. O să trec mai târziu.
Alo? Tun, mă auzi?
Alo? Tun!
Tun! Alo?
- Ce s-a întâmplat? - Nu știu.
De la accident mă doare gâtul.
- Ar trebui să mergi la doctor. - Sunt sigur că nu e ceva serios.
La ce bun să vorbim despre aiurelile astea?
FANTOME ADEVĂRATE
- Ești reporter? - Nu.
Fundația funerară ne-a trimis.
Avem o operațiune legală.
Avem toate aprobările.
Scuză-mă că te întreb. Pozele alea sunt false?
Piak! Spune-i șefului că avem musafiri.
Toți le falsifică.
Știi, pozele astea au mereu un mare succes.
Orice număr cu așa ceva se vinde ca pâinea caldă.
Dar nu crezi că mereu le găsim pe alea reale?
Publicul nu s-ar simți dezamăgit?
Cititorii noștri vor să vadă poze înfricoșătoare.
Nu vor povești de dragoste.
Asta înseamnă că toate pozele sunt trucate?
N-am zis asta.
Aruncă o privire. Vezi ceva?
Asta e prima poză pe care am făcut-o.
Am făcut-o acasă.
Umbra... seamănă cu mama.
Crezi ce vrei.
Dar poza asta...
Am făcut-o după ce a murit.
Știi, câteodată, spiritele se arată celor la care au ținut.
În opinia mea, pozele astea
reprezintă mai mult decât o macabră legendă urbană.
Sunt semne.
Gândește-te.
De ce ar vrea morții să se reîntoarcă între cei vii fără să aducă un mesaj?
Cel mai important e faptul că eu cred
că umbrele astea sunt în legătură cu cineva din poză.
Cu un tată, o mamă sau o persoană iubită.
Sau cu cineva care le-a făcut rău în viață.
Cum putem spune dacă sunt reale și nu falsuri?
Poți să falsifici pozele de Polaroid?
Bagi filmul și apeși pe obturator.
Poza iese.
Atunci, spune-mi cum poți să le falsifici?
Cum o să știm ce vor?
Poate că răspunsul se găsește în poze.
Încă două poze.
Zâmbiți larg, vă rog.
Hai să facem altă poză.
Îmbrățișeaz-o, ține tu buchetul și sărut-o pe obraz.
Frumos.
Am terminat.
Vă mulțumesc amândurora.
Du-i la vestiar.
Ce nai...
Cine a făcut asta?
Aum, verifică siguranța!
Hei, Aum!
Aum!
Cine se joacă acolo?
Tu ești, Aum?
Cine e?
Aum, unde ești?
Cine e acolo?
Am întrebat cine e!
Unde ești, Aum?
Cine e acolo?
Te rog, coboară de pe cântar.
Încă odată.
- Ai lucrat mult în ultima vreme? - Nu prea.
- De când te doare? - De ceva timp.
Dar s-a înrăutățit în ultima vreme. Am avut un accident de mașină.
Un accident?
Fizic, ești bine. N-ar trebui să te îngrijorezi.
- Dar chiar mă doare. - Radiografia ta e bună.
Ar putea să fie o luxație.
Încearcă medicamentele pe care ți le-am prescris.
D-le Tun, vă rog să vă luați rețeta.
Luați medicamentele astea de trei ori pe zi, după masă, până când se termină rețeta.
- Mincinos nenorocit! - Poftim?
Da?
Nimic.
Mincinos împuțit!
Mincinos nenorocit!
Medicamentele astea...
D-le Tun!
Ce s-a întâmplat?
...se găsesc rar.
Când călugărițele se împerechează,
masculul adulmecă femela de la o distanță de 100 de metri.
Masculul se apropie cu atenție de femelă,
se pune pe burta ei și încep să se împerecheze.
Răspunsul femelei e surprinzător.
Masculul devine prada ei.
Încet, îi mănâncă capul
în timp ce se împerechează.
În cele din urmă, masculul moare.
Scuză-mă, unde e camera 301?
Jane!
Cine e acolo?
Tonn...
Ce s-a întâmplat?
- Tun, am să mor. - Ce se întâmplă?
Pozele...
Adu-mi pozele!
Care poze?
Ești beat?
Pozele alea...
Unde le-ai ascuns?
Dă-mi-le!
- O mai ții minte pe nenorocita aia? - Calmează-te.
- Care poze? - Dă-mi-le odată!
Te rog, calmează-te.
Tonn, calmează-te.
Care poze?
Tonn!
O sun pe nevastă-ta.
Ce faci?
Un pic de curățenie.
Te mai doare gâtul?
Da.
Ușurel. Nu te surmena cu munca.
Natrenapa Chan-ngam, Societatea de Onoare, 1995.
Tonn!
Eu sunt, Tun.
Ești acasă?
Tonn!
Ești acasă?
Tonn!
Natrenapa Chan-ngam.
Tonn!
Îmi pare rău.
Știi cumva din ce cauză era agitat?
Nu. Brusc...
E vina grupului vostru.
Ați înnebunit cu toții?
Ce vrei să zici?
S-au sinucis cu toții.
Cine?
Nu știi?
Ceilalți doi din gașca voastră s-au sinucis și ei.
Cum adică, ceilalți doi?
Ăia doi care stăteau lângă tine în poză.
Cine este femeia asta?
De unde o ai?
Ea este umbra din poză, nu?
Cine e?
Ce legătură are cu tine?
Am cunoscut-o la facultate.
O chema Natre.
Era o persoană tăcută, fără nici un prieten.
Toți credeam că e ciudată rău.
Mi-era milă de ea.
Am fost prieteni, dar am ținut asta secret.
Mă iubea mult.
M-a amenințat că își taie venele.
N-am știut ce să fac. Prietenii mei credeau că e amuzant.
Au fost și ei implicați? De ce au murit?
- Au zis... - Ce au făcut?
Nu știu.
Tonn a zis că o să aibă el grijă.
După asta, Natre a dispărut.
- N-am mai văzut-o de atunci. - N-ai încercat să-i oprești?
Cum ai putut să lași asta să se întâmple?
Cum am putut?
Acum au murit cu toții.
Eu voi fi următorul.
Tare ciudat...
Mereu ziceam că dacă am putea da timpul înapoi,
ne-am putea îndrepta toate greșelile.
Crezi că e în regulă?
- Va veni aici? - Du-te și te culcă.
O să rămân cu tine în noaptea asta.
Scuză-mă.
Ai niște hârtie igienică?
- Mă lași mai întâi să fac? - Îmi pare rău.
Ce te frământă, Tun?
Tun, ce s-a întâmplat?
Ce este?
E pe aici?
Scuză-mă.
Știi unde e?
D-nă, unde e casa asta?
Doamnă!
Scuzați-ne!
Asta e casa lui Natre?
Ce doriți?
Păi...
Suntem prietenii ei.
Prietenii lui Natre? Intrați.
Beți apă. Poate sunteți obosiți.
Veniți din Bangkok?
Da.
Am vrea să întrebăm de Natre.
Nu se prea simte bine. Trage un pui de somn.
Să o trezesc?
Rămâneți la cină.
Tocmai mă apucasem de gătit. Fac felul ei preferat.
Natre va fi foarte fericită.
Prietenii n-o prea vizitează des.
Așteptați aici.
Ce faci?
Cum îndrăzniți?
S-a sinucis?
Ar fi trebuit să o incinerați.
Nu. N-am s-o incinerez.
Doamnă...
Nu știu dacă dvs. credeți în lucrurile astea,
dar aș vrea să vă uitați la aceste poze.
Au fost făcute la cămin.
Unele locuri sunt camerele în care Natre a intrat.
Și umbrele astea au apărut...
Cred că spiritul lui Natre nu-și găsește liniștea.
Natre...
Dragă mea Natre.
De ce nu vii și la mama ta?
Îmi puteți spune ce s-a întâmplat?
De ce a plecat din Bangkok?
Doamnă...
Umbrele astea
înseamnă că spiritul ei nu-și găsește liniștea.
Trebuie să-i facem înmormântarea.
Vă rog.
Când venea acasă, părea diferită. Nu mai vorbea cu nimeni.
Nimeni nu știe ce s-a întâmplat în Bangkok.
Atunci a luat o supradoză de pastile.
Din fericire, a găsit-o mama ei și a dus-o la spital la timp.
Când și-a revenit, s-a urcat pe acoperișul spitalului
și s-a aruncat în gol.
De ce n-a incinerat-o mama ei?
A fost distrusă de la moartea lui Natre.
Nu contează de ce a refuzat s-o incinereze.
Toți sătenii erau speriați. Nimeni nu voia să mai vorbească cu ea.
Nu poți să dormi?
Tun, spune-mi adevărul...
Ai iubit-o pe Natre?
Am încercat...
Am crezut că într-o zi o voi iubi.
Dar mă amăgeam singur.
Când am rupt relația cu ea, m-am dovedit un nemernic.
Dar ea tot mă iubea.
Aș vrea să se termine totul.
Dacă ea vrea să mor, am să mor.
Nu spune asta.
- E aproape gata. - Nu, nu e.
Știu că va veni după mine.
Tun...
Am ajuns până aici, nu?
Și ție îți pare rău pentru ce ai făcut.
Sunt sigură că și ea știe asta.
Nu mai vorbi despre moarte.
Îmi pare rău.
Mă mai iubești?
Orice s-ar întâmpla, nu mă vei părăsi, nu?
Jane!
Tun...
Jane!
Unde ai fost?
De ce m-ai lăsat singură?
Trebuie să plecăm.
Nemernicule!
De ce m-ai părăsit?
Nu mă mai iubești?
Cum ai putut să mă părăsești?
Tun...
Te simți mai bine?
Ce s-a întâmplat noaptea trecută?
Tun...
Jane...
Preotul a zis că Natre va fi incinerată azi.
S-a terminat.
- Bună. - Bună, Jane.
Ai venit după poze? Unde e Tun?
E ocupat.
Bine.
Doar când e ocupat el, mai reușesc să te văd și eu.
- Ai fost în vacanță? - Doar la plajă.
- Când ai fost? - Săptămâna trecută.
Poza asta...
Ce e în neregulă?
Arăți mai împlinită.
Nu te-am recunoscut.
Bună.
Scrieți-vă numele, vă rog.
Prindeți-o, băieți!
Jane...
De ce plângi?
Nemernicule!
Cum de-ai putut fi atât de crud?
Unde ai găsit astea?
Dacă nu le-aș fi găsit, aș fi rămas proasta credulă dintotdeauna, nu?
Jane, lasă-mă să-ți explic.
Ce mai este oare de zis?
Mereu te-am crezut.
Credeam că te cunosc.
Tun!
Fă-i o poză ca să nu dezvăluie secretul.
Tun, ajută-mă!
Știam că nu e bine.
Fă-i poza acum!
Ce ai?
Sunt prietenul tău! Grăbește-te!
Tun, ajută-mă!
Niciodată n-am să-mi iert fapta aia. Dar eram tânăr și prost.
Am auzit destul.
Mă duc acasă.
Ieși afară!
Unde ești?
Credeam că mă iubești!
Că mă iubești mult!
Până când moartea ne va despărți!
Gata, ai gonit-o!
Câteodată, spiritele se arată celor la care au ținut.
Producătorii mulțumesc anticipat autorilor de fotografii cu spirite
sau reprezentări fotografice care au fost folosite în film.
Traducerea și adaptarea MARIAN CÎRCEL
Premiul Publicului la Festivalul de Film de la Gérardmer 2006
Nominalizat la Golden Kinnaree la Festivalul de Film de la Bangkok 2005.